Der er en ny meddelelse.
Det er Harris. Jeg skal undervise i aften. Jeg ringer ved ottetiden.
- Hvornår skal du undervise? - Klokken syv.
- Kommer du hjem bagefter? - Nej, jeg skal mødes med Mary.
Du har ikke set hende i denne uge, vel?
Nej.
Hun har haft andet at se til. Ligesom jeg.
Hendes mor siger, hun ser en anden.
Han bor i Raleigh. De kan ikke lide ham.
- Gør de ikke det? - Nej.
- Hvordan kan de vide det? - Men de synes om dig.
De ønsker, hun skal komme sammen med dig.
I var jo kærester...
I gymnasiet.
Vi går ikke på gymnasiet længere.
Er det ikke for meget med jurastudier om aftenen?
Nej, mor.
Jeg vil ikke være politimand hele livet.
En juraeksamen er værdiløs, hvis du ikke er rask.
Jeg må gå nu, mor.
Huset blev bygget i 1923 af min far.
Da havde han allerede opført det første af sine tobaksmagasiner.
Han købte og solgte tobak. Og blev rig på det, i starten.
Han var sin egen auktionarius, og en fantastisk dygtig en.
Hans idol var James Buchanan Duke.
Hans mål var at blive lige så rig som ham.
Han ønskede at døbe mig efter mr. Dukes datter Doris -
- men mor sagde nej.
Her er et billede af mr. Duke og hans datter Doris.
Og her er et fotografi af mig og min far.
- Mødte De nogensinde Dukes? - Nej. Men det gjorde min far.
Jeg blev aldrig træt af at høre om dem. Især om Doris.
Jeg gemte alle billeder og artikler om hende, som jeg fandt.
Aviserne vrimlede med dem.
Senere, da tobakshandlen blev en underskudsforretning -
- blev alle, også min far, ruinerede.
Bortset fra Dukes. Far sagde: "Den slags sker ikke for en Duke".
- Hvad mente han med det? - At de var usårlige, antager jeg.
Men det var de selvfølgelig ikke.
Hvem er usårlig?
På kontoret hørte jeg, at De overvejede at sælge huset.
Ja, men jeg er meget vægelsindet.
Det er dyrt. Skatterne er høje.
Og det er for stort til én person.
Men jeg har boet her i hele mit liv.
Når jeg tænker på at flytte herfra...
Jeg kan bare ikke.
De har stadig magasinet. Det skulle være i god stand.
Ja, det er det.
Jeg har udlejet det, men jeg bliver ikke rig på det.
- Hvis De vil sælge, så ring til mig. - Naturligvis.
Byrådsmedlem Early, vil De fortælle om centrumprojektet?
Og dem, der købte alle Liggett og Meyers magasiner?
Det siges tit, at de skal rives ned og blive til beboelse.
- Så går der et år til. - Vi har kontakt med dem, men...
Jeg besøger dem af og til og spørger, om det går fremad.
De siger, at man ikke kan forcere så store projekter.
Men nu er der næsten gået 10 år?
Længere tid. Og så i denne konjunktur...
At få folk til at flytte tilbage til centrum er problemet.
Butikkerne er væk. Alle flytter ud til indkøbscentrene.
Det er nu ærgerligt.
Skal vi gentage thanksgivingsparaden i centrum i år?
Eller skal vi arrangere en juleparade i december?
Det begynder at haste med en thanksgivingsparade.
Jeg tror helt ærligt ikke, det er en god idé med en parade.
Thanksgiving, jul, nytår...
I fjor var tilslutningen meget lille. End ikke mine børn gad deltage.
Skal beslutningen træffes i aften?
Kan vi ikke udskyde den til vores næste møde?
- Jeg behøver en tænkepause. - Det kan jeg tilslutte mig.
- Udskyder vi så spørgsmålet? - Det stemmer jeg for.
Den, der stemmer for, rækker hånden i vejret.
Hej, Harris, jeg ville netop ringe til dig.
- Jeg har bestilt bord til i aften. - Jeg kan desværre ikke i aften.
Det er en ven fra arbejdet.
- Jeg savner dig, Mary. - I lige måde.
Hav en god aften.
Du ser godt ud.
- Synes du ikke det, Frank? - Hun ser altid godt ud.
Tak.
- Hvornår henter han dig? - Howard henter mig ikke.
Vi skal mødes på en restaurant halvvejs til Raleigh.
Jeg bliver sindssyg af det her.
Hun lader ham behandle hende, som han har lyst til.
- Hun gifter sig sikkert med ham. - Hvorfor tror du det?
- Det kan du ikke vide. - Jo.
Jeg ender med at blive skør af alle mine bekymringer.
- Hvad kan jeg hjælpe med? - Bestilt i Howard Mercers navn.
Han er ikke kommet endnu. Skal jeg vise Dem Deres bord?
Det er Mary. Indtal en besked efter bippet.
Hej, Mary, det er Harris igen.
Skal du noget i morgen aften?
Undskyld forsinkelsen. Der dukkede noget op i sidste øjeblik.
- Ser det godt ud? - Ja. Jeg nøjes med en salat.
Vil du have en drink?
Nej, tak. Jeg bestilte en cola.
- Overvejer du at flytte til Raleigh? - Helt ærligt... nej.
Vil du love mig at overveje det?
Ja, det skal jeg nok.
- Fik du ringet til Mary? - Ja.
- Hvor længe skal du terpe? - Ikke længe. Gå du bare i seng.
Mrs. Taylor sagde det er vigtigt at studere jura de rigtige steder.
- Jeg havde kun råd til en vis skole. - Der er for mange advokater.
- De har det lige så svært som andre. - Gå nu i seng.
- Jeg er ikke færdig endnu. - Jeg er så bekymret for dig.
Det behøver du ikke være.
Jeg skal nok klare mig.
Du er det eneste, jeg har, Harris.
Det passer ikke, mor.
Du har også Pete.
Og hvor er Pete så?
Han suser verden rundt.
Hvornår så jeg ham sidst?
Gå i seng, Harris. Klokken er mange.
- Du skal ikke sidde oppe så sent. - Jeg går i seng om lidt.
- Lover du det? - Ja.
- Tante? - Willa?
- Lå du og sov? - Er der noget galt?
- Nej, jeg har det fint. - Gudskelov.
Helt ærligt, så føler jeg mig lidt ubehageligt til mode.
- Er der en grund til det? - Egentlig ikke, men...
- Skal jeg komme over til dig? - Jeg føler mig lidt dum...
...men det ville jeg blive glad for. - Jeg kommer med det samme.
Tak, min skat.
Idiot! Vil du brænde stedet ned?
Hvis du skal ryge, må du gå udenfor.
Undskyld. Men jeg er lidt nervøs i aften.
Virksomheden vil etablere sig her. Hvis vi hjælper dem med det...
...fremstår vi alle i et godt lys.
- Hvordan fandt I dette lager? - Ved et lykketræf.
Jeg skal finde steder, som kan tjene på at have os der.
Durham står også på listen.
Og her fandt jeg en masse forladte tobaksmagasiner.
Jeg sendte billeder til ledelsen, som sagde, jeg skulle leje stedet.
Ejeren ville gerne udleje, men her er totalt rygeforbud.
Hun havde set mange lagre, som gik op i røg pga. rygning.
Tal kun spansk, mens vi er i Durham.
Stiller nogen et spørgsmål på engelsk -
- lader I som om, I ikke forstår det.
Og hvis de spørger på spansk?
Så tilkald mig. Så svarer jeg.
Selskabet ønsker, jeg skal føre ordet.
- Hvor er mor? - I seng. Hun er bekymret for dig.
Hun tror, du vil gifte dig med den forkerte, ligesom hun gjorde.
- Hvem taler om at gifte sig? - Hvor mødte du hvad-hedder-han-nu?
- Howard. - Hvor mødte du ham?
Han er advokat. Jeg mødte ham på arbejdet.
Tag ham med hjem en dag. Din mor tror, du skammer dig over os.
- Jeg skammer mig ikke. - Det tror din mor.
- Det gør jeg ikke. - Din mor synes om Harris.
Det gør jeg også.
Hans mor siger, han kun studerer jura for din skyld.
Tante?
Tante...
Er det ikke skørt?
En kvinde i min alder, som har levet alene det meste af livet...
Pludselig bliver jeg panikslagen.
Jeg skammer mig sådan.
Der er intet at skamme sig over.
- Nu er jeg hos dig. - Gud velsigne dig!
- Tante? - Ja?
Hvem har du lejet magasinet til?
Jeg husker ikke hans navn. Han virkede flink nok.
Var han mexicaner?
Det tror jeg ikke. Hvorfor?
Da jeg kørte forbi lageret, stod der to mexicanere udenfor.
- De sad og røg og drak øl. - Åh, nej!
Jeg sagde, der ikke måtte ryges hverken på lageret eller udenfor.
Jeg ringer til ham og gør det klart for ham.
- Klokken er tolv om natten. - Så vækker jeg ham. Det er vigtigt.
Det her er Georgiana Carr. Bed mr. Leroy ringe til mig straks.
Det drejer sig om mit magasin.
Jeg indtalte en besked.
Han hedder Leroy. Jeg taler med ham om det i morgen.
- Betalte han med check? - Nej, kontant.
- Kontant? - Ja, sådan ville han have det.
Jeg er udmattet. Er du træt?
Ja.
Der er en ny besked.
Hej, Mary. Det er Harris igen.
Skal du noget i morgen aften?
- Din morgenmad er klar nu. - Jeg kan ikke nå det.
Jeg sov over mig.
Godmorgen. Hvem er det, der bestemmer her?
Er mr. Leroy inde i magasinet?
- Hvad hedder Leroy til fornavn? - Han sagde bare: "Leroy".
Han er fra Texas. Så meget sagde han.
- Fra Brownsville. Vernon, tror jeg. - Vi må tilkalde politiet.
Gus Leroy, tak, fordi jeg måtte komme.
Tag plads.
Jeg arbejder for et firma med virksomhed i Texas og Louisiana.
- Hvad laver De? - Jeg arbejder med affaldshåndtering.
Hvad vil De? Jeg har ikke meget at skulle have sagt.
Jeg forlanger intet af Dem.
Jeg har lejet Georgiana Carrs magasin i et halvt år.
- Deres selskab? - Jepper.
- Hvad skal det bruges til? - Opbevaring af farligt affald.
- Hvad?! Ved miss Georgiana det? - Jeg forsøgte at fortælle det...
...men hun sagde, vi kunne bruge det til hvad som helst.
- Er det lovligt? - Ja.
Vi bryder ingen love i Durham eller North Carolina.
Transporter og tønder er godkendt af de føderale myndigheder.
- Hvornår kom De? - I nat.
Der er mindre trafik om natten. Jeg skal ikke forstyrre mere.
En dag fortæller jeg om de planer, min virksomhed har for byen.
- Handler det om farligt affald? - På en måde.
Så ved jeg ikke rigtigt... Vi er meget konservative her.
- Vi er ikke klar til den slags. - Jeg forstår. Men husk:
Nogen må løse problemet med det voksende bjerg af affald.
Vores anlæg i Vernon i Texas har genoplivet byen.
Det samme kunne også ske i Durham.
Vi har ingen arbejdsløshed i Vernon, og den er faldende i Louisiana.
- Ingen arbejdsløshed? - Nej.
Undskyld, jeg forstyrrer, borgmester. De har et møde nu.
- Vi taler om det senere, mr... - Gus Leroy.
Durham er en af flere byer i Syden, hvor vi måske åbner en filial.
Tak for oplysningen. De hører fra mig snarest.
- Jeg vil indgive en anmeldelse. - Så gerne.
Min tante plejer at udleje sit magasin.
En mand ved navn Leroy fra Brownsville i Texas har lejet det.
- Han betalte et halvt års leje forud. - Undskyld mig, Willa...
Jeg tror ikke, mr. Leroy er fra Brownsville -
- men fra Vernon, som ligger ved Brownsville.
Uanset hvor han kommer fra... han betalte kontant for et halvt år.
To mexicanere holder vagt. De taler tilsyneladende ikke engelsk.
Da vi var der i morges...
- Hvad hed han? - Hvem?
- Deres tantes lejer. - Leroy, sagde jeg jo.
Er det for- eller efternavn?
Det ved hverken jeg eller min tante.
Hvad ønsker De, jeg skal gøre?
Send nogen ud til magasinet -
- og sig til mr. Leroy, at miss Carr har ret -
- til at inspicere sit magasin når som helst.
Der må ikke ryges i magasinet. Overhovedet ikke!
Jeg er meget bestemt på det punkt.
Jeg kører derud og undersøger sagen, når jeg er færdig her.
Tak.
Hvordan går det i Durham?
Som sædvanligt... sådan cirka.
Vær forsigtig, skat.
- Hvad mener du? - Bare vær forsigtig.
Hvad mener du med det?
Hvad med middag igen i aften? Jeg lover at komme præcis.
- Beklager. Jeg har andre planer. - Aflys dem.
- Det kan jeg ikke. - Gør det. For min skyld.
Det kan jeg desværre ikke.
Han jagter altid de nyansatte piger.
Når han er færdig med dem, dropper han dem.
Han har kone og to børn, men det taler ingen om.
Er du gift?
Ja.
Jeg har også to børn.
Vi bor sammen for børnenes skyld, selvom ingen af os er lykkelige.
Når børnene bliver voksne, opløses ægteskabet.
Flere spørgsmål?
Nej.
Døm mig ikke for hårdt, Mary.
Jeg gør det, så godt jeg kan i en vanskelig situation.
- Mr. Leroy... - Goddag.
Jeg fik beskeden. Jeg skulle lige til at ringe.
Senere vil jeg gerne diskutere en forlængelse af aftalen.
- De har det godt, håber jeg? - Ja. Tak.
Det her er min niece Willa Jenkins.
- Hejsa. - Hej.
- De har det også godt? - Godt nok, med tanke på min branche.
- Hvilken branche arbejder De i? - Håndtering af farligt affald.
Vi har anbragt vore beholdere i Deres smukke magasin.
Opbevarer De sundhedsfarligt affald i min tantes magasin?
Ja. Men bare rolig. Det opbevares i specialbyggede tønder.
- Vil De se dem? - Nej tak.
- Miss Willa? - Ja, det vil jeg gerne.
Så kom.
Her er tønderne. Alle korrekt mærkede med indhold.
- Hvor kommer de fra? - Louisiana.
Om en uge har vi plads i Texas, hvor de skal opbevares permanent.
- Hvorhenne? - Et sted i Texas.
At finde permanente opbevaringssteder bliver sværere og sværere.
- Hvordan ser tønderne ud? - De ser ikke specielle ud.
Man kan ikke kigge ind i dem.
Der står "Farligt affald" på dem. Det giver mig myrekryb.
Det bliver dejligt, når de forsvinder igen.
Du må ikke give ham lov til at opbevare flere i magasinet?
- Hvad betyder "Farligt affald"? - Hvad tror du?
- "Farligt?" - Værre end det.
Damerne har fri adgang til lageret, og I skal tale engelsk til dem.
Vi ses senere.
De kommer fra Louisiana og skal sendes Texas om en uge -
- hvor de skal begraves, siger de.
Hvis Texas vil tage imod dem.
Verden er af lave!
- Hvad er der derinde? - Døden.
- Undskyld? - Døden.
- Hvad er der i beholderne? - De er alle mærkede.
- "Farligt affald". - Ufarligt i beholderne.
Damerne sagde, de ikke måtte gå ind i deres magasin.
Der må ikke ryges i eller i nærheden af magasinet.
Jeg forstår, Det er der sørget for.
- Hvad tænker du på? - Mr. Leroy og min eksmand.
- Synes du, de ligner hinanden? - Nej, slet ikke.
Men han tror, man bliver glad for alt, hvad han gør -
- uanset hvor sindssygt det er.
Jeg håber ikke, du overvejer at forlænge kontrakten?
Jeg skal ikke bestemme for dig, men han skal ud hurtigst muligt.
Sig, han fik kontrakten under falske forudsætninger.
- Han sagde ikke noget om indholdet. - Jo, men jeg var ligeglad.
Havde du udlejet det, hvis du vidste, hvad du ved nu?
- Sikkert ikke. - Jamen så...
Hører du nogensinde fra din mand?
Hvorfor i alverden nævner du ham?
Det var dig, der nævnte ham først.
Nej.
Jeg hører heldigvis aldrig fra ham.
Hvis du er indforstået med at annullere kontrakten -
- så går vi til en advokat. Du kan sikkert gøre det -
- hvis du betaler pengene tilbage. Det var i kontanter, ikke?
Jo.
Lad os opsøge en advokat med det samme.
Har du noget imod, det ikke bliver i eftermiddag?
Det har været en anstrengende dag for mig.
Fint nok. Har du noget imod, jeg gør det?
Nej, slet ikke.
- Hej, Kate. - Hvad kan jeg hjælpe dig med?
Jeg vil låne en pc. Jeg skal tjekke noget om farligt affald.
- Tag den, du vil have. - Tak.
ESC HÅNDTERING AF SUNDHEDSFARLIGT AFFALD
- Træffer jeg mr. Leroy? - Nej, frue.
- Hvornår kommer han tilbage? - Det ved jeg ikke.
- Ved De, hvem jeg er? - Ja, frue.
- Og at jeg ejer magasinet? - Ja, frue.
- Ved De, hvad man fremstillede her? - Nej, frue.
De handlede med tobak.
- Det vidste De ikke, vel? - Nej, frue.
På den tid var der flere tobaksvirksomheder her.
De malede tobaksblade hver dag til at fremstille cigaretter.
KI. fem var hele byen indhyllet i tobaksstøv.
Gik man udenfor, blev man helt brun over det hele.
Jeg vil indenfor og se det igen.
Ja, frue.
Sidst jeg var her, var det sammen med min far.
Han skrantede hele vinteren, og det var den første forårsdag.
En vidunderlig forårsdag.
Han sagde:
"Lad os gå hen til magasinet".
"Jeg vil se, om jeg skal sælge eller ej".
"Det vil smerte mig dybt at skulle sælge..."
..."men hvad nytter det"-
- "nu da tobak ikke længere er lønsomt?"
Min far byggede faktisk det her magasin.
Otte år før jeg blev født.
Eller var det 10 år før?
Eller syv?
Det er i hvert fald længe siden.
Jeg vil ikke have dem i mit magasin.
Men jeg mangler penge. Jeg vil ikke have dem i noget magasin.
Willa siger, det betyder død.
Og jeg vil ikke have døden tæt på.
Især ikke i mit magasin.
Men hvor længe kan jeg beholde det?
Jeg ved det ikke.
Det haster. Vernon kan modtage tønderne om to dage.
Der kommer 100 til i morgen.
- Ja? - Det er borgmesteren.
Jeg vil gerne sammenkalde byrådet og andre personer -
- som har vist interesse for at høre om anlægget i Vernon.
- I morgen klokken syv? - Tak.
Jeg havde en hyggelig snak med advokaten Bruce Jackson.
Er alt vel, tante?
Du skal ikke være bekymret.
Jeg er sikker på, vi bliver af med mr. Leroy.
Ifølge advokaten kan du sagtens annullere kontrakten.
Du vidste ikke, hvad han ville opbevare, da kontrakten blev lavet -
- og at du vil annullere kontrakten og betale pengene tilbage.
Det er da en god nyhed?
- Willa... - Ja?
- Der er noget, du skal vide. - Hvad, tante?
- Jeg skammer mig over at sige det. - Hvorfor?
Det gør jeg bare.
- Jeg er i bekneb for penge, Willa. - Det ved jeg.
Ditto. Men du har din formue. Det er jo ikke så meget, men...
- Willa... - Ja?
I sidste uge fik jeg at vide, at der ikke er flere penge i boet.
Da jeg hørte det -
- kontaktede jeg Crosby Gaige for at sælge huset.
Men samme morgen kom mr. Leroy -
- og ville leje magasinet. Han gav mig penge, så jeg udskød salget.
Jeg har brugt de fleste af pengene.
Jeg har betalt mine regninger og den der tandlægeregning.
Og jeg skulle bruge lidt...
Glem det.
Der er næsten ikke flere penge tilbage.
Jeg burde have solgt huset for længe siden.
Men min stolthed kom i vejen.
Tanken om, at mine venner...
...skulle høre -
...at jeg måtte sælge mit hjem.
I aftes gik det op for mig, at mange af vennerne er døde.
De fleste er døde...
Da det begyndte at gå galt...
Vi tabte mange penge, og tobaksimperiet blev opsplittet.
Alle gik konkurs...
Far sagde, at vi måtte betale for vore synder.
"Hvilke synder?", spurgte jeg. "At handle med tobak?"
"Nej", sagde han.
"Synden var hovmod".
I stedet for at tænke, at vi var sårbare...
At lykken ville vare evigt -
- fordi vi fortjente lykken, at den aldrig ville gå væk.
Nå...
Men det gjorde den altså.
Og hver aften, den sidste tid far levede -
- hørte jeg ham på værelset -
- når han bad Gud om tilgivelse -
- for hans hovmod.
Hvorom alting er.
Jeg bliver nødt til at sælge huset.
Jeg må begynde forfra.
Jeg vil fortælle mr. Leroy, hvad der skete.
Han skal nok få sine penge, når jeg har solgt huset.
Og så... måske...
...sælger jeg magasinet.
Måske.
- Kan jeg komme indenfor? - "Kan" betyder: "klarer jeg det"?
"Må": Har jeg din tilladelse? Lærte du ikke det i skolen?
Nej, det gjorde jeg desværre ikke.
Jeg gik jo ud af 5. klasse. Jeg er gået i livets skole.
Jeg giftede mig, da jeg var 15, fik dig, da jeg var 17, blev skilt...
- Undskyld, mor. - Du er tilgivet.
- Jeg er blevet fyret, mor. - Hvad?
Jeg er blevet opsagt med to ugers løn.
- Hvorfor? - Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
Men det har noget med Howard at gøre.
Han ville invitere mig ud igen, men jeg afviste ham -
- fordi jeg ved, han er gift -
- og har to børn.
- Var han gift? - Ja.
Har han børn?
Ja.
Vorherre bevares.
Mor...
Ja?
Jeg vil ikke bo i Durham.
Jeg vil væk herfra.
Jeg er 24 og har aldrig været længere væk end Raleigh.
Tvillingerne Wiggins bor i Atlanta. De siger, jeg kan bo hos dem -
- indtil jeg finder mit eget.
Hvornår rejser du?
I morgen.
I morgen?
Ja.
Goddag, mr. Leroy. Kom indenfor.
- Goddag, miss Georgiana. - Værsgo at sidde ned, mr. Leroy.
Jeg bliver ikke længe. Vernon vil have tønderne om to dage.
Der kommer et nyt parti fra Louisiana.
- Dejligt vejr i dag, ikke? - Jo.
Estaquio sagde, De kiggede forbi magasinet?
- Jeg har ikke været der længe. - Jeg er godt tilfreds.
Jeg vil gerne forlænge kontrakten et halvt år -
- og derefter i fem år. Firmaet ønsker en genforhandling af lejen.
De vil betale mere end i dag, som vist er 500 dollar om måneden.
De bør lade en advokat forhandle femårskontrakten.
Firmaet vil gerne kende mulighederne -
- hvis byen er os venligt sindet.
Den slags tager tid. I forhandlingerne er jeg Deres ven.
Mulighederne er fantastiske. Det tror jeg, De vil indse.
Og nu til det praktiske...
Jeg foreslår -
- at den nye kontrakt træder i kraft nu.
Jeg foreslår, vi hæver lejen til 1.000 dollar.
Skal vi begynde kompagniskabet med, at jeg udfærdiger en kontrakt?
I morgen kommer jeg med et tilbud om fem års yderligere leje.
Tak for det fine tilbud -
- men jeg vil ikke forlænge kontrakten, mr. Leroy.
I begyndelsen vidste jeg ikke, hvad De ville opbevare...
- De var ligeglad, sagde De. - Men jeg anede ikke...
...at De ville anbringe de der...
- "Beholdere"? - Det, de indeholder.
- Farligt affald? - Ja.
Vær rar at fjerne dem straks. De kan godt være her i en uge...
Jeg havde regnet med et halvt år ifølge kontrakten.
- Jeg beklager. - Jeg har visse forpligtelser.
Er det virkelig Deres alvor?
Så må jeg hyre en advokat og få sagen afgjort i retten.
- De får Deres penge tilbage! - Jeg er ligeglad med pengene.
Vi har lagt en masse arbejde i det her.
- Deres tante er urimelig. - Det synes jeg ikke.
Jeg synes, hun er fornuftig. Hvor vover De at stævne hende!
- Har De hørt om Vernon i Texas? - Nej.
Det var en by med omkring 800 indbyggere.
Den var døende. De unge flyttede fra byen.
Mit firma tilbød at bygge en park og en svømmehal -
- hvis vi måtte opføre et affaldsanlæg.
De indvilligede.
Vi var nøje med placeringen og planlægningen af systemet -
- og brugte lokal arbejdskraft, når det var muligt.
Nu blomstrer byen, og folk er beskæftigede.
Man har et stort ansvar når man laver den slags.
Hvis spekulanter overtager, er hverken De eller Deres tante sikret.
Eller jeg for den sags skyld.
Ja, vi har problemer i Vernon, men fejlene bliver rettet løbende.
Durhams centrum er døende.
Jeg fortalte ledelsen, at byen behøver hjælp.
De vil bare se, hvordan den indledende fase går.
Jeg er ikke Deres fjende, miss Willa.
Det ønsker jeg ikke at være.
Lad os glemme advokater og retssager.
Giv mig en måned. Vi sender partiet og bestiller næste sending.
Derefter underretter jeg byrådet om mine planer.
Hvis De så stadig mener, jeg er en opportunistisk udsending -
- så forsvinder jeg, og De hører aldrig fra mig igen.
Jeg går ind ved siden af, så I kan diskutere sagen.
Sig til, når I har besluttet jer.
- Sig, hvad jeg skal gøre. - Nej, det er dit magasin.
En måned er ikke så længe...
Bliver du vred på mig, hvis jeg giver ham en måned til?
Nej.
- Synes du så, jeg er svag? - Nej, heller ikke det.
Byen er døende.
Da du var lille, blomstrede byen virkelig.
Ja.
- Talen om Vernon var imponerende. - Ja.
Det var imponerende.
Så lader jeg ham blive en måned til.
- Er du enig? - Ja.
Mr. Leroy?
Vi har besluttet at give Dem en måned til.
Tak. De vil ikke fortryde det. Det lover jeg.
- Ja? - Harris er her.
- Du havde inviteret ham? - Ja, det havde jeg.
Han venter i dagligstuen.
Godt.
Det blev taget i 3. g, ikke?
- Jo. - Du har ikke forandret dig meget.
- Jo, det har jeg. - Det kan ikke ses.
- Har du ikke forandret dig? - Jo, det har jeg vel.
- Hvordan går det med jurastudiet? - Det er hårdt.
- Vil du praktisere her i byen? - Ja, det vil jeg.
Harris, jeg flytter fra Durham. Jeg rejser til Atlanta.
- Hvorfor? - Af flere grunde.
Jeg fortæller om dem engang. Vil du gøre mig en tjeneste?
Køre mig til lufthavnen i morgen aften.
- Hvornår letter flyet? - Klokken 21.
Hvorfor kører dine forældre dig ikke?
De ville gerne, men de er meget kede af det.
Det er bedst, at vi siger farvel her.
- Kommer det ikke ret pludselig? - Jo, måske.
- Hvornår traf du beslutningen? - I dag.
- Hvorfor lige Atlanta? - Tvillingerne Wiggins bor der.
Jeg kan sagtens finde arbejde, og jeg må bo hos dem indtil videre.
Og hvis du ikke trives i Atlanta?
Så bliver jeg der ikke.
Så flytter jeg til Houston eller New Orleans.
Kender du nogen der?
- Nej. - Og hvis du heller ikke trives der?
Så flytter jeg tilbage hertil og finder et arbejde.
Se ikke sådan på mig. Du er værre end mor og Frank.
Har du aldrig drømt om at komme væk herfra?
Du er alt for nøjsom.
Jeg vil vædde på, at hvis du ikke...
- Glem det. - Hvad ville du sige?
Fortæl mig, hvad du ville sige.
Hvis din mor ikke var så afhængig af dig, ville du også rejse.
Hvilken fremtid har du her? Som politimand -
- med 30.000 dollar om året? Det er kun for tabere.
- Kalder du mig en taber? - Ja, hvis du bliver boende.
Tak for opmuntringen.
Harris!
Det var ikke sådan ment.
Jeg ringer til dig senere.
- Har I travlt? - Ja, vi sender dem af sted nu.
Næste sending ankommer i morgen aften.
- Har De travlt i aften? - Nej.
Kom til middag hos miss Georgiana. Hun vil sælge huset.
Det er sidste chance for at lave mad. Hun ville blive glad, hvis De kom.
- Hvornår? - Når det passer Dem.
Klokken seks?
Vil De ledsage mig, når jeg møder borgmesteren og byrådet i morgen?
- Hvornår? - Klokken syv.
Jeg kommer.
- Hallo? - Crosby, fra mæglerfirmaet.
- Hvordan går det? - Fint. Undskyld jeg forstyrrer...
Må jeg tale med Deres tante?
Det er til dig, tante!
- Ja? - Miss Georgiana?
Lucy Calhoun kommer i morgen aften. Hun er rig og kender huset.
- Hvorfor ikke om dagen? - Hun kunne først om aftenen.
Godt. Tak.
En rig dame kommer ofte forbi huset...
Hun er stenrig og vil se huset i morgen aften.
- Hvornår? - Klokken syv.
- Kan du være til stede? - Jeg ville gerne.
Men jeg skal mødes med mr. Leroy og byrådet i morgen kl. syv.
Svigt mig ikke. Vil du ikke nok komme?
Jo, så kommer jeg.
De er meget præcis. Jeg kan ikke tage med i morgen aften.
En rig dame vil se huset, og hun kan kun komme i morgen.
Tante vil ikke være alene med dem, så jeg lovede at være der.
Jeg forstår. Må jeg kigge forbi efter mødet og sige, hvordan det gik?
Gerne.
Mr. Leroy, godt, De kunne komme.
Det er måske sidste gang, jeg laver mad i huset.
Kom ind. Suppen er klar.
Vil De sidde for bordenden, så sætter vi os på hver side.
Tak.
- Det er udsøgt, miss Georgiana. - Tak.
Vil De sælge huset?
Ja.
Det må De undskylde!
- Jeg går ind til hende. - Nej, det gør jeg.
Tante er ked af at skulle sælge huset.
Hun er født her. Hun har aldrig boet andre steder.
Det der var hendes far, min farfar James Wilford Carr.
- Er De også født her? - Nej.
- Er De født i Durham? - Ja.
Georgiana er min tante. Jeg giftede mig, da jeg var 22-
- og slog mig ned i Texas.
- Er De født i Texas? - Ja.
- Har De familie der? - Nej. Mine forældre er døde.
Jeg har ingen søskende. Jeg er også fraskilt.
Mit arbejde er vel min familie.
- Mr. Leroy... - Sig ikke "mr. Leroy".
- Sig "Gus". - Meget vel.
- Tak, Willa. - Det var så lidt, Gus.
- Gus... - Ja.
Glem det. Jeg spørger senere.
Er du stadig bekymret for tønderne?
Ja. Hvor sikre er de?
Hvis byrådet viser interesse, kan det gå lynhurtigt.
- Sikkert. - Jeg får brug for en assistent.
Kan du anbefale nogen?
- Helst en lokal. - Hvor gammel?
En moden, pålidelig person, som interesserer sig for os.
Jeg kan ikke komme i tanke om nogen.
Vil du være interesseret?
Du godeste!
Tanken har aldrig strejfet mig.
Jeg ville gerne arbejde med dig.
Det er meget smigrende, men jeg ved ikke rigtig...
Jeg ved meget lidt om disse ting.
Men vil du overveje det? Sådan seriøst?
Ja, det vil jeg.
Hvornår skal du have besked?
Jeg gør det ikke igen.
- Vi ses i morgen. - Måske.
- Vi får regn i morgen - Ja.
Harris...
- Jeg mente det ikke... - Jeg ved, hvad du mente.
Jeg er for sart.
Men jeg vil sige en ting.
Vi er for sarte begge to.
- Ja? - Det er Crosby.
Hej, Crosby. Sikke det regner. I guder!
Damen har desværre meldt afbud.
- Det regner for meget. - Jeg forstår.
- Jeg beder om forladelse. - Men hun er interesseret?
Ja, helt sikkert.
Godt. Tak for opkaldet.
Det var Crosby. Køberen har meldt afbud.
Hun ville ikke gå ud i regnen.
Men ifølge ham er hun stadig interesseret.
Hvilken skuffelse!
Hvorfor flyve i regnvejr. Kan hun ikke vente til i morgen?
Nej, hun er fast besluttet på at rejse.
- Og hvis flyet bliver aflyst? - Så tager hun bussen.
Den stædige kamel!
- Du har gjort hende stædig. - I lige måde.
- Hvorfor må vi ikke køre hende? - Hun vil sige farvel her.
- Jeg kommer til at savne hende! - Så så, Miriam...
Søde...
Harris er her.
Kom indenfor.
- Godaften. - Mary, Harris er her!
- Hjælp hende med bagagen. - Okay.
Blev du forbavset, da hun sagde, hun ville rejse?
Ja, det blev jeg.
- Ring, når du kommer til Atlanta. - Ja.
Jeg elsker jeg begge.
Hvilken rædsom aften.
Ja.
Så er de kørt.
Hun er på vej.
Gus Leroy. Ja, mr. Bob.
Jeg startede transporten tidligt på grund af regnen.
Det var ikke begyndt at regne, da de forlod Louisiana.
Ja, det regner nu. Jeg holder jer underrettet.
Tak, fordi I kom her i regnen med så kort varsel -
- men det er vigtigt for byens fortsatte velstand...
...at vi hører, hvad han vil sige. - Hvor er han?
Han er på vej. Han vil fortælle, hvem han er -
- hvorfor han kommer, og hvad han kan gøre for vores by.
Du ser godt ud. Har du været i bad?
Ja. Jeg har det meget bedre nu.
Hvor længe tror du, mødet varer?
Aner det ikke. Højst en time, vil jeg tro.
Og hvis de forbyder ham at opføre et anlæg her?
Tror du, han stadig kan leje mit magasin om fem år?
Jeg begynder at tvivle.
- Jeg tror ikke, de siger nej. - Han burde være på trapperne.
Måske står han og taler med folk.
- Tror du, jeg kan finde en køber? - Ja, tror jeg.
- Crosby er overbevist om det. - Han burde vide besked.
Han siger, at mange kunder betaler mange penge for et hus -
- for så at rive det ned og opføre et nyt.
Hører du efter?
- Undskyld. Jeg tænkte på Gus' møde. - Hvem er Gus?
Er det mr. Leroy?
- Ja. - Hvorfor kalder du ham "Gus"?
Han bad mig gøre det.
Er du interesseret i ham, Willa?
- Hvad mener du med "interesseret"? - Jeg mener interesseret.
Det ved jeg ikke.
- Hvad mener du? - Jeg mener, at jeg ikke ved det.
Jo. Jeg er interesseret.
Er han interesseret i dig?
Det ved jeg ikke.
Måske er han interesseret.
Det håber jeg.
Frank synes, det er dumt at flyve i sådan et uvejr.
Men det synes han også, når solen skinner.
- Han er min stedfar. - Ja...
Det ved jeg godt.
Jeg har aldrig kendt min biologiske far.
Mor siger, han er død nu.
Jeg kunne ikke have fået en bedre far end Frank.
Hvor gammel var du, da din far døde?
Fem år.
- Kan du huske ham? - Ja, men jeg er ikke helt sikker.
Er du opkaldt efter ham?
Nej, min bror Pete er opkaldt efter ham.
- Hvor er Pete, egentlig? - Aner det ikke.
Pete er vagabond. Nogle gange hører vi ikke fra ham i et år.
Så får vi et kort, hvor han skriver, at han savner os.
Mary...
Ja, Harris?
Jeg elsker dig.
Det har jeg altid gjort.
Jeg elsker også dig.
Det har jeg altid gjort.
Jeg vil tale om mit favoritemne: Affaldshåndtering.
Jeg er ansat i Environmental Services Corporation.
Vi har kontor i Houston, San Antonio og et anlæg i Vernon -
- hvor vi var velkomne.
Nogle af jer ved, at vi har lejet Georgiana Carrs magasin -
- til opbevaring af giftigt affald.
Jeg har siddet her så mange dage og lyttet til regnen.
Jeg begynder at vænne mig til tanken om, at min tid her snart er forbi.
Vi henter affald til anlægget i Vernon fra hele USA.
Der bearbejdes giften, så den kan opbevares sikkert.
På et tidspunkt opfører vi et tilsvarende anlæg her i Durham.
Jeg har været til bryllupper i dette værelse -
- og begravelser er begyndt her.
Din mor og far blev gift her.
Jeg var brudepige.
I undrer jer vel alle over, om det er sikkert.
Men vi lever i atomalderen med alt, hvad det indebærer.
Ingen af husene på billederne findes i dag.
En atombombe er helt ufarlig, så længe den ikke detoneres.
Forurenet, giftigt eller radioaktivt affald er ufarligt -
- hvis det håndteres korrekt.
Som et bevis på vor taknemlighed over for Vernon -
- har vi hjulpet dem med at bygge en park -
- og en svømmehal som tegn på vores påskønnelse.
De har næsten fuld beskæftigelse.
Og selve Durham er næsten halvt ødelagt.
Hvad blev der af alle husene?
Hvad blev der af byen?
Jeg siger til folk i Vernon: Jeg skuer aldrig bagud, kun fremad.
Nødsituation 1183. Lækage. Alle enheder, rapportér!
- Hvad drejer det sig om? - Jeg tjekker det lige.
Enhed 104 kører derud.
Jeg er imponeret af det, jeg netop har hørt.
Jeg foreslår, at vi kontakter de rette personer i Vernon -
- og siger, at vi er interesserede.
Ræk hånden i vejret, hvis I er enige med Shirley.
- Du venter her, Mary. - Nej! Jeg følger med.
Okay, men hold dig på sikker afstand.
- Var du på ulykkesstedet? - Nej, jeg fik kun meldingen.
Kør så hurtigt, du kan.
Alt vel?
Der er ingen døde. Tak Gud for det!
De fragtede giftigt affald. Tilkald specialstyrken i Raleigh.
Der er nogle sårede, som kræver behandling.
Kors i hytten!
- Mr. Leroy... - Ja?
Tænker De på Deres tønder?
Specialstyrken fra Raleigh har inspiceret dem.
De er intakte.
De vil flytte dem til magasinet straks. Det står vel tomt?
Ja.
- Har I folk, som kan flytte dem? - Vi ringede til jeres inspektører.
De hyrer folk, som laster og fragter beholderne til magasinet.
- Så behøves jeg ikke? - Nej.
Egentlig ikke.
- Så er vi fremme. - Tak.
- Pas godt på dig selv. - I lige måde.
Tak.
Hej.
Jeg beklager ulykken.
Jeg bliver muligvis fyret.
Var nogen døde, eller hvis tønderne gik i stykker, var jeg fyret nu.
Jeg er anklaget for pligtforsømmelse.
Ledelsen beslutter senere i dag, om jeg kan fortsætte.
Det er jeg ked af.
Der var en mand derhjemme...
Han lejede et hotelværelse.
Jeg var avisbud og afleverede hans avis.
Han åbnede døren på klem, så han kunne få fat i avisen.
Han forlod aldrig værelset.
Han fik alle måltider sendt derop.
Som ung kom han ud for en ulykke.
Ingen husker, hvad der skete.
Men han turde ikke forlade værelset af frygt for endnu en ulykke.
Det, der skete i aftes, har gjort mig bange for ulykker.
Jeg frygter, at ulykker kan være dødelige.
Du skulle se, hvordan lastbilerne så ud bagefter.
Det kunne være gået gruelig galt med tønderne.
Hvordan vedtager man en lov mod ulykker?
Hvis bare én af tønderne var gået i stykker...
Så ved du, hvad der ville ske.
Jeg tager min afsked.
Jeg gider ikke mere være heppekorsleder.
Jeg vil være sandhedssiger.
Sandheden er, at ulykker forekommer.
Når det regner, når solen skinner. Det uventede sker.
Det vil jeg fortælle din tante.
Mr. Leroy...
Willa har vel sagt, at vi var bekymrede for det, der skete.
- Ja. - Crosbys kunde køber mit hus!
Lucy Calhoun. Vi har skrevet under, jeg har fået udbetalingen.
Hun er fortryllende. Det føles, som om jeg har kendt hende altid.
Og hun sagde noget sødt:
Det, at vi mødtes så harmonisk -
- måtte betyde, at det var Guds værk.
- Ikke bare en ulykke? - Nej, da.
Jeg havde aldrig tænkt på det, hvis kære Lucy ikke havde sagt det.
Se! Nu kommer solen frem.
Det regner ikke mere!
Det bliver en herlig dag!
Denne by, som så mange i USA, oplever en svær periode.
En by er trods alt blot en masse huse.
Håb og drømme afhænger af folks skæbner og beslutsomhed.
Fremtiden, som er usikker, kan virke skræmmende eller løfterig.
Det afhænger af øjnene, der ser det.
Oversættelse: H. Jensen www.primetext.tv